- Kdo jste? - Jsme tři mudrcové.
- Co? - Jsme tři mudrcové.
Tak proč se plížíte mým domem teď, ve dvě hodiny ráno?
To mi nepřipadá moc moudré.
- Jsme astrologové. - Přišli jsme z východu.
To je nějaký vtip?
- Jdeme žehnat tvému dítěti. - Musíme se mu poklonit.
Poklonit? Jste opilí! To je nechutné! Jděte pryč! No tak, jděte!
Poflakujete se tady a žvaníte jakési podivné pohádky o osudu. Mazejte pryč!
- Ne, ne, musíme jej vidět! - Jděte a žehnejte někomu jinému, spratci! Jděte!
- My ... vedla nás hvězda! - Vidím, že vás spíš vedla láhev! Jděte! Ven!!
Dobře, půjdeme, ale nejdřív jej musíme vidět ... donesli jsme mu dárky!
Ven!
Zlato, kadidlo, myrhu!
Tak proč jste to neřekli hned? Je támhle! Omlouvám se za ten binec kolem ...
Mimochodem, co je to myrha?
To je vonný balzám.
Balzám?! Proč mu chcete dát balzám? Může ho pokousat!
Cože?
To je nebezpečné zvíře! Rychle, hoďte to do žlabu!
- Ne, neni! - Jo, je! Je to ohromné, velké ...
Ne, ne, ne, je to jen mast. Podívej.
Říkali jste, že je to zvíře zvané balzám, nebo se mi to zdálo?
Tak jste astrologové, nebo ne? Jak je to tedy?
- Jaké hvězdné znamení to je? - Ehm ... kozoroh.
- Tak, kozoroh, jo? A jací jsou? - Oh, tedy, on je syn Boha, je ... Mesiáš.
- Král Židů! - A to všechno je ten kozoroh, že?
Ehm, ne, ne, ne, to je on!
Oh, to je hezké, že to říkáte, myslela jsem, že je jich víc.
- Jaké mu dáš jméno? - No ... asi Brian.
Uctíváme tě, Briane, který jsi pánem nás všech.
Žehnáme tobě, Briane a našemu Pánu, tvému otci. Amen.
- A přinese nám to něco, tohle? - Cože?
- Tohle žehnání. - Ne, ne ... no, ne.
Oh, takže, ehm, pokud jste skončili s tím klaněním... A děkujem za to zlato a kadidlo.
A pokud budete chtít znova přijít, nemusíte se moc unavovat se sháněním myrhy, dobře?
Děkujem a nashle!
No, ti byli ale hezcí. Hm? Až na ty jejich zatracený mozky, ale hele!
Podívej se tady! Vidíš? Hohoho ... Tady, toto ... toto je teď moje!
Brian, to mimino Brian,
to rostlo výš, výš a výš
až z něj byl spíš
kluk jménem Brian,
kluk jménem Brian.
Měl paží, uší pár
a na nohou stál,
ten hoch zvaný Brian.
A rostl, výš, výš, výš a výš,
až z něj byl spíš,
taktak, byl z něj spíš
výrostek Brian,
výrostek Brian.
V tváři pupenatý,
ach, tak pupenatý,
a hlas mu kles hloub,
leccos rostlo jak sloup,
kdo na Briana kouk,
už nesplet si ho
s půvabnou Brianou,
dívkou Brianou.
A tvář si začal holit
a též si ho honit
a chtěl holky balit,
jít ven a kalit
muž jménem Brian,
muž jménem Brian.
JUDEA 33 N.L.
SOBOTA ODPOLEDNE
OKOLO SVAČINY
Jak šťastni jsou ti, co žijí ve smutku.
A jak štastni jsou ti, vznešeného ducha, kterým bude patřit celý svět.
Pro ně je připraven šťastný svět, aby již více nesmutnili.
Jak šťastni jsou ti, co teď hladoví a žízní, pro ty je přichystána hostina a budou žít v hojnosti všeho.
Blahoslavení jsou ti čistého srdce, kteří spatří Boha.
- Nahlas! - Psst, tiše, mami!
- Neslyším ani slovo. Pojď, půjdem kamenovat! - Na kamenování můžeš, kdy chceš!
- Ah, poďme už, Briane! - Buďte zticha!
- Nerýpej se v nose! - Nerýpu se. Jen jsem se škrabal.
- Rýpal ses v něm, když jsi mluvil s tou dámou! - Nerýpal!
- Nechej ho být! Dej mu pokoj! - Dejte už pokoj, neslyším, co říká.
Ty mi dej pokoj! Bavila jsem se se svým manželem!
A nemohla by jste se s ním bavit někde jinde, dámo? Není tu, kurva, nic slyšet!
Nenadávejte mé manželce!
Jen jsem pověděl, aby byla zticha, protože neslyším, co říká, ty nosále!
- Neříkejte mému muži "nosále"! - No co, vždyť má velký nos.
Můžete být zticha, prosím? Co říkal?
- Nevím, byl jsem příliš zaneprázdněn mluvením s nosálem! - Myslím, že to bylo: "Jak šťastni jsou výrobci sýra".
Aha, a co je úžasného na výrobcích sýra?
Tedy, zřejmě to nebylo míněno adresně, ale značil tím všechny výrobce mléčných produktů.
- Vidíš, kdybys nekecal, tak víme o čem mluvil, ty nosále. - Hej, řekni to ještě jednou a jednu ti vrazím!
- Raději poslouchej, možná přijde: "Jak šťastni jsou velcí nosové". - Oh, nechejte ho být!
Co, vždyť mám pravdu - maj nosy jak kormidla. Odkud vy dva jste? Z Nosího města?
- Ještě jednou, příteli, a srovnám ti reliéf! - Jak to mluvíš?! A nerýpej se v něm pořád!
- Nerýpu se. Jen jsem mu říkal, ze mu jednu ubalím! - Poslouchejte, teď říkal, šťastní Řekové!
- Řekové? - Hmm. Tedy, přesněji mluvil o majitelích této země.
- Slyšel někdo jejich jméno? - Ty nepraštíš nikoho, rozumíš!
- Jo, praštím ho, pokud mne ještě jednou nazve "nosálem"! - Oh, buď zticha, velký nose!
Ha, dobrá! Varoval jsem tě! Vážně tě praštím! Saaah!
Oh, bylo to pokorní! Šťastní budou pokorní! To je hezké, co říkáte?
To je krásné, že něco dostanou, když teď nemají nic.
- Poslouchej, říkám pravdu. Ty máš obrovský rypák! - A tvůj bude tři stopy široký, až to s tebou skončím!
- No a kdo ti udělal to s tvým, co? Goliášův větší bratr? - Dobrá, tohle je poslední varováni!
Oh, buďte zticha!
Bláznivá couro, jdi mi z cesty!
Jděte mně všichni z cesty!
- Oh, pojďme už, pojďme na kamenování! - Tak jo.
Blahoslaví smířené se
statem quo, pokud vím, Regi.
Ano, a Ježíš flagrantně selhává v tom, když nevidí,
že problémy dělají právě pokorní.
- Ano, ano. Přesně tak, Regi, vidím to také tak! - Pojď už, Briane, nebo ho ukamenují než tam dojdem.
Správně.
- Vypadni! - Nech ho, jen tam tak leží, nosále.
Přestaň, to je znásilnění, upřímně řečeno, on si se vším začal...
- Ah, jak já nesnáším tyhle vousy. - Proč se nesmějí ženy účastnit kamenování, mami?
- Je to psáno, proto. - Pssst! Vousy, paninko?
Oh, koukej, nemám čas na zábavu. Mám dost práce tady s tím.
- Kámen, pane? - Ne, je jich dost na místě. Leží jich spousty kolem.
Jistě, pane. Ale ne takové, pane. Podívejte na tenhle. Cítíte tu kvalitu!
Je to hotový řemeslnický skvost, pane!
- Hmm ... tak jo, vezmu si dva štípané kameny a ... jeden placák. - Kup mi také jeden placák, mami.
- Promiň, tati.
- Ehm ... tak jo ... takže dva štípané, ehm ... dva placáky a pytel štěrku.
- ... a pytlík štěrku. Dnes si někdo užije. - Hm?
- Nějaký darebák. - Oh, jo.
- Užijte si to!
- Mathiasi, synu Deuteronoma Gath ... - Už mám říct ano?
- Ano. - Ano!
... jsi byl shledán vinným rozsudkem rady starších za vyslovení jména božího nadarmo a tím k rouhání se ...
... a tímto jsi odsouzen k trestu smrti ukamenováním!
Heleďte se - měl jsem jen prima večeři a při ní jsem jen řekl: "Tenhle kus platýze by stačil i Jehovu."
- Rouhači! Opět jsi to řekl! - Jo. Jo. Jo!
- Slyšeli jste jej? - Jo. Jo. Jo!
Ano!
- Nejsou mezi vámi ženy? - Uh ... oooh ... Ne.
- To je dobře. Mocí mi danou ...
- Oh, nechte toho. Ještě jsme nezačali! - Kdo to hodil? Kdo hodil ten kámen?! No tak?
- Ona! Ona! On! On!! On!!! - Sorry, myslel jsem, že už jme začali.
- Jdi na konec! - Oh, kruci ...
Chce hodit ještě někdo další? Takže, kde jsme to skončili?
- Poslyš, já si nemyslím, že je rouhání říct "Jehova"! - On to řekl!
- Děláš si to horší, příteli! - Horší? Jak bych si to mohl dělat ještě horší?
Jehova, Jehova, Jehova!
Varuji tě! Jesli ještě jednou řekneš Jehova ...
- Dobře! Kdo to hodil ?! - He, he, he ...
- No tak! Kdo hodil ten kámen?! - Ona! Ona! On! On! On!!
- To jsi byl ty? - Jo.
- Dobře, takže ... - No, ale ty jsi řekl "Jehova"!
Přestaňte! Dost! Hned přestaňte! A teď pozorně poslouchejte! Nikdo nehodí žádný kámen dokud nepísknu na tuhle píšťalu!
Rozumíte?! A to ani v případě, že někdo řekne "Jehova"!
Skvělá trefa!
- Mám velký nos, mami? - Oh, přestaň pořád myslet na sex!
- Ale já ... - Pořád myslíš jenom na něj. Ráno, večer, v noci - pořád to samé:
"Líbí se dívkám todle nebo tamto? Není moc velký, nebo moc malý?"
Rybu, pane?
- Almužničku pro lepraře! - Almužničku, pane!
Almužničku pro ex-lepraře! Zatracení prodavači oslů, říkaj pořád to samý, že jo? Nikdá svoji řeč neobmění.
To já jsem jiná klasa! Co třeba: "Věnujte talent starému ex-lepraři, pane!"
- Odpal! - Věnujte talent starému ex-lepraři, pane!
- Celý talent? To je víc, než má na celý měsíc! - Půl talentu stačí, pane!
Ne. A pakuj se!
- No tak, nosále! Pojď se dohadovat! - Co?
Dobrá. Přeskočíme klasický postup - řekněme, že ty nabídneš jeden šekel,
- já začnu na 2000, částku uzavřeme na 1800. Souhlasíš? - Ne.
- 1750? - Odpal!
- 1740? - Heleď zmrde. Dej si pohov a odpal!
- Dobře. Dobře. Dva šekely. Jenom dva. A bude po srandě, ne? - Heleď se. Nedostaneš žádný prachy, tak odpal!
Dobře, pane. Moje poslední nabídka - půl šekelu pro starýho ex-lepraře, pane.
Řekl jsi ex-leprař?
Přesně tak, pane. ... šestnáct let pod kalichem bolesti a hrdý na svůj úděl, děkuji pane.
- Co se stalo? - Zatracený zázrak, pane. Buďte požehnán.
Ale, Ježíš. Plazím si to ulicí, hledím si svýho,
když náhle přijde a vyléčí mne. cures me. V jedné minutě jsem leprař
se skvělou živností a v druhé je celé mé živobytí v prdeli.
Nic, čím se chlubit. "Jsi uzdraven", řek mi ten zmrd.
To je zlé. Proč teda nezajdeš za ním a neřekneš mu,
- že chceš lepru zpátky? - Ah, no jo, to bych mohl, ano pane.
Myslím, že bych mohl. Proč za ním nezajít a neříct, že ...
víte, prostě mu říct aby mě trochu třeba pochroumal nohu, nějak efektně.
Ale lepru už nechci - ta bolí a jste celý smradlavý
- od masa, jo, pane, omluvte můj jazyk, ale ... - Briane! Ukliď si u sebe v pokoji!
- Tady máte. - Děkuji, pane ... půl denáru za můj nešťastný příběh?!
- Osud není všem přízniv. - Přesně to samý říkal i Ježíš.
Oh.
- Dobré odpoledne. - Oh, zdravíčko, důstojníku, ehm ... za momentík jsem u vás, ano?
- Co ten tu dělá? - Ehm ... ah, nezačínej zase o tom, Briane, ehm ...
- Jdi a ukliď si svůj pokoj. - Zatracení Římani!
Heleď se, Briane! Nebýt nich, neměli bychom to, co máme. Na to nezapomeň.
- Nic od nich přece nemáme, mami. - To není tak úplně pravda, víš, Briane?
- Co tím myslíš? - No ... víš jak ses mne ptal ptal na svůj ...
- Nos? - Jo, no ... tak to je jedna z těch věcí, Briane.
- Co jako? - Ah, měla jsem ti to říci již dávno, ale ...
- Co? - No, víš, Briane, tvůj otec není pan Cohen.
- To jsem si nikdy nemyslel! Ani nikdo z okolí. Byl to Říman, Briane.
- Byl vojákem římské armády. - Chceš říci ... že jsi byla znásilněna?
- No, nejdřív jo. - Kdo to byl?
Jmenoval se Notorius Maximus. Hmmm ... sliboval mi všecko na světě, jo, jo.
Měl mě vzít do Říma, žili bychom v městském domě plném otroků, oslího mléka, hromady zlata kolem.
A pak na jednom výletě se mnou frrr a byl v trapu! Jako krysa do kanálu.
- Ten bastard! - Jo. A příště až budeš mluvit o "zatracených Římanech",
- vzpomeň si, že jsi jeden z nich. - Já nejsem Říman, mami. A nikdy nebudu!
Jsem Žid, Hebrejec, zahnutý nos! Jsem košer, mami! Jsem dítě Rudého moře! A jsem na to hrdý!
Huh ... sex, sex, sex - pořád myslí jen na to, eh? Hm. Jak se máte, důstojníku?
JERUZALÉMSKÉ KOLOSEUM
DĚTSKÉ MATINÉ
Dámy a pánové! Další zápas proběhne mezi Frankem Čestným, makedonským ošetřovatelem dětí a Borisem Tvrdá pěst.
Dobře, děkuji vám, madam. Skřivánčí jazýčky! Jatýrka ze střízlíka! Pěnkaví mozečky!
Jaguáří ušní lalůčky! Vlčí lupínky! Kupte dokud jsou! Jsou skvělé! Dromedáří preclíky vpravdě poobědní!
Kančí smažené placky!
... každá antiimperialistická skupina jako naše musí zrcadlit odpor proti síle útlaku.
- Souhlas. Francisi? - Myslím si, že židovský pohled je zde souhlasný,
Regi, připravovaná akce však nesmí upřít práva žádného muže ...
- Nebo ženy. - ... nebo ženy ... řídit svůj ...
- Nebo své. - Nebo své. Souhlas. Děkuji vám, bratři.
- Nebo sestry. - Děkuji vám bratři. Nebo sestry. Kde jsem to skončil?
- Řekl bych, že jsi už skončil. - Oh, vážně? Tak fajn.
Ačkoli, právě právo přivést dítě na svět každého muže ...
- Nebo ženy. - Proč pořád kecáš to o ženách, Stane, zdržuješ nás tím.
Ženy mají také nezadatelné právo účastnit se v našem plánu, Regi.
Proč stále hájíš ženy, Stane?
Chci být jednou z nich.
- Co? - Chci být žena.
Od teď chci, abyste mi říkali Loretta.
- Co? - Je to mé právo jako muže.
- Proč chceš být Loretta, Stane? - Chci rodit děti.
- Chceš rodit děti?! - Je právem každého muže rodit děti, pokud chce.
- Ale ty nemůžeš rodit děti! - Nesnaž se mne utlačovat.
Nesnažím se tě utlačovat. Stane - ty nemáš dělohu.
Kde by jsi chtěl nosit plod? V krabici?
Počkejte! Mám nápad. Myslím, že všichni víme, že reálně nemůže rodit děti a nemůže mít dělohu,
ale to není ničí chyba, ani Římanů. To mu však nemůže upřít právo mít děti.
Skvělá idea, Judith. Můžeme bojovat proti utlačovatelům a za jeho právo rodit děti, bratři. A sestry, samozřejmě.
- A jaký to má smysl? - Cože?
Jaký smysl má boj za jeho právo rodit děti, když žádné děti rodit nemůže?
- To je symbol našeho boje proti útlaku. - To je symbol jeho boje proti realitě.
- Polez! Dělej! Polez bojovat! - Je to tam nebezpečné! Aah! Aiih! Oh!
Aah ... no tak! Ooh ... Odstraňte ten odpad!
Skřivánčí jazýčky! Vydří rypáčky! Ocelotí slezinky!
- Nemáte ňáký oříšky? - Oříšky nevedem, pane, lituji.
- Ale máme střízlečí jatýrka, jezevčí slezinky ... - Ne, ne, ne.
- Vydří rypáčky? - Nechci žádný z těch římských nesmyslů!
- Proč neprodáváte pořádný jídlo? - Pořádný jídlo?
- Jasně. A ne tyhle imperialistický sračky! - Oh, nesvalujte vinu na mě. Nechtěl jsem to prodávat!
- Tak jo. Pytlík vydřích rypáčků. - Dvakrát.
- Tak dvakrát. - Dik, Regi.
- Vy jste Judejské Lidová Fronta? - Hovno!
- Cože? - Judejská Lidová Fronta!
My jsme Lidová Fronta Judeje! Judejská Lidová Fronta, do boha!!
- Naši nepřátelé ... - Mohu ... mohu se k vám přidat?
- Ne, odpal! - Nechtěl jsem prodávat tohle zboží!
Je to jen zaměstnání! Nenávidím Římany jako nikdo!
- Opravdu? - Naprosto! Nenávidím Římany!
Poslyš! Pokud chceš být členem LFJ, musíš opravdu nenávidět Římany!
- Vždyť jo! - Jo? Jak moc?
- Moc! - Dobře, jsi přijat.
Poslouchej - jedinými lidmi, které nenávidíme víc, než Římany jsou členové zasrané Judejské Lidové Fronty!
- Jo! - Odpadlíci!
- Jo! Odpadlíci! - A Lidová Fronta Judeje!
- Jo! Odpadlíci! - Co?!
- Lidová Fronta Judeje! Odpadlíci! - My jsme Lidová Fronta Judeje!
- Oh. Myslela jsem, že jsme Lidová Fronta. - Lidová Fronta?! Do boha!
- A kdo je vlastně Lidová Fronta ? - Támhle ten!
Odpadlík!
Oh, oh ... já snad z něj dostanu infarkt! Ooh ... aah!
Naprosto strašný zápas!
- Mír s tebou, bratře! Ha, ha, ha! Jak se jmenuješ? - Brian. Brian ... Cohen.
Možná, že pro tebe budeme mít malou prácičku, Briane ...
Co je tohle? "ROMANES EUNT DOMUS"? "Lidé zvaní Římané jdoucí do domovů"?
- To ... to, to značí: "Římané jděte domů"! - Ne to teda neznačí. Jak se řekne latinsky "Říman"?
No tak! Nahlas! "ROMANUS".
A skloňuje se jako? "- ANUS".
- Pátý pád množného čísla od "- ANUS" je? - "- ANI".
- "RO- MA- NI". "EUNT"? Co je "EUNT"? - "Jít".
- Skloňuj sloveso: "Jít"! - "IRE", "IS", "IT", "IMUS", "ITIS", "EUNT".
- Takže "EUNT" znamená ...? - Třetí osoba množného čísla přítomného času "Oni jdou".
- Ale "Římané jděte domů!" je rozkaz, takže musíš použít ...? - Ten ... rozkazovací způsob.
- Který je ...? - Er, ehm, oh, "I ...", "I"!
- Kolik Římanů? - Množné číslo ... plurál! "ITE".
"I- TE". "DOMUS"? První pád? "Jít domov"? To má ale být pohyb směrem, co? Mladíku?
- Třetí pád? Dativ? - Ahh! Ne šestý pád, ablativ, pane.
Ne, ne ... čtvrtý pád - akuzativ, ah, "DOMUM", pane.
- Ale tady "DOMUS" je ve významu ...? - ... příslovečné určení místa, pane!
- Které je ... ? - "DOMUM".
"DOMUM" "- MUM". Rozumíš tomu?
- Ano, pane. - Teď to napíšeš ještě stokrát.
Ano, pane. Děkuji, pane. Césarovi zdar, pane!
Césarovi zdar! Jestli to nebude hotové do rozbřesku, uřežu ti koule.
Oh, děkuji, pane. Césarovi zdar a všemu, pane!
Dobře. A už to nikdy nedělej!
Dovnitř se dostanem podzemním systémem topení zde ...
Odsud nahoru přímo do hlavního sálu zde ... a Pilátova manželka má ložnici zde.
Po jejím zajetí dáme zprávu Pilátovi, že je naším vězněm a sdělíme své požadavky.
- Dotazy? - A jaké vlastně požadavky máme?
Dáme Pilátovi dva dny k tomu, aby odstranil veškerý římský státní aparát z celé Judeje
- a jestliže nebude souhlasit, jeho ženu popravíme. - Usekneme jí hlavu?
Usekneme ji všechny různé části těla a budeme mu je posílat každou započatou hodinu...
a tím mu dokážeme, že to není žádný vtip.
A samozřejmě zdůrazníme, že za její rozsekání
nesou plnou zodpovědnost oni a že se nenecháme
vydírat. Žádné vydírání!!!!
Nechali naši zemi vykrvácet, bastardi. Sebrali nám vše, co jsme měli
a ne jen nám, ale i našim otcům a otcům našich otců.
- A také našim otcům otců našich otců. - Jo.
- A otcům otců našich otců otců. - Ano, Stane. Ale přejděme k pointě.
- A co nám za to dali zpět?
- Akvadukt?
- Co? - Akvadukt.
- Oh, jo, jo - to nám dali. Jo. Pravda. - A kanalizaci!
Oh, ano ... kanalizaci, Regi, vzpomeň, jak vypadala naše města dříve.
Dobrá, souhlasím s tebou, že akvadukt a kanalizace jsou dvěmi věcmi,
- které nám Římané skutečně ... - A cesty ...
No, jistě, cesty... cesty jsou bez komentáře. Ale nemluvě o akvaduktu, kanalizaci a cest...
- Zavlažování ... - Medicínu ... školství ... zdravotnictví.
- Jo ... správně, ano, ale ... - A víno ...
Oh, ano! Ano!
Jo. To by nám fakt chybělo, kdyby Římané odešli, Regi.
- Veřejné lázně! - A ulice jsou bezpečné po setmění.
Ano, naprosto přesně dokáží prosadit právo... ...uvědomme si, že pouze tito Římané
dokáží spravovat místo, jako je tohle.
Dobře ... dobře ... ale na opačné straně s výjimkami jako lepší kanalizace, medicína,
školství a zavlažování a veřejných lázní a cest a vodních systémů a veřejného práva...
- Co udělali Římané pro nás? - Přinesli nám mír!
Co!? Oh... Mír, no jo... a držte huby!
Jsem ubohý stařec, mé oči jsou staré, mé nohy jsou chromé.
- V pořádku, Mathiasi. - To jsem jen já.
- A kde je Reg?
- Regi! Regi! Judith! - Co se pokazilo?
- Udeřili jsme první ránu!
- Dokončil ten nápis?
- Stokrát! Písmem deset stop vysokým, po celém paláci!
- Skvělé! Skvělé! My... potřebujeme lidi jako ty, Briane, ale...
než se k nám připojíš, věz toto: není mezi námi ani jeden
kdo by nebyl ochoten zemřít aby zbavil tuto zemi Římanů jednou provždy.
- Ehm... jeden tu je. - Oh, ano. Ano, jeden tu je.
- Ale jinak jsme pevní. Jsi s námi? - Ano!
- Od teďka budeš nazýván "Brian, řečený Brian".
Zasvěť ho do plánu na přepadení Pilátova paláce, Francisi.
Dobrá! Takový je plán! Tohle je palác na
Cézarově náměstí. Náš úderný oddíl se přiblíží z Rybí ulice
pod rouškou noci a vnikne do severozápadního hlavního kanálu.
Pokud nás někdo potká, jsme pracovníci kanalizací na cestě na konferenci.
Reg, náš skvělý vůdce a zakladatel LFJ bude koordinovat
útok zvenčí. Nezúčastní se přímo
žádné teroristické akce, protože má problémy se zády.
- Nepůjdeš s námi? - Solidarita, bratře!
- Oh, ano...solidarita, Regi.
Jakmile budeme v kanálu, načasování bude podstatné.
Římané pořádají později večer hostinu, takže musíme být rychlí.
A neberte si své nejlepší sandály. Zde zatočíme doleva a vstoupíme
do Pamětní stoky císaře Augusta a odsud přímo
do hypocaustu. Právě tam položili nové dlaždice, takže:
pozor s těmi zbraněmi! Nyní budeme přímo
za Pilátovou místností. To je okamžik pro Habakkuka
aby odešel z korza.
- Mise za svobodnou Galileji! - Oh, ehm ... Lidová Fronta Judeje. Vedení
- Oh. - Co tady děláte?
- Jdeme zajmout Pilátovu manželku a klást požadavky. - My také.
- Cože? - To je náš plán.
- My jsme tu byli dřív. - Co tím chceš říct?
- Ten plán jsme vymysleli my. - Oh, vážně?
Jasně. Před několika lety.
Jistěže ano!
Fajn. Tak jo. A všechny požadavky máte taky sestaveny, eh?
- Samozřejmě, že máme! - A jaké jsou?
- To vám neřekneme! - Oh, nedělej! Aspoň jeden!
- Co je ti do toho! Vymysleli jsme je před váma! - To ztěžka!
- Nevymysleli! - Vymysleli!
- Vy bastardi! Plánovali jsme ji měsíce! - To vám teda trvalo, ty rybí xichte! Soráč.
- Ty hnuse! Soráč. Arrrgh! - Bratři! Bratři! Můžeme bojovat společně!
- To určitě! Oh! - Nesmíme bojovat sami se sebou!
- Přece můžeme bojovat proti společnému nepříteli! - Proti Judejské Lidové Frontě?
- Ne, ne. Proti Římanům! - Oh, no jo ... jasně. Jo. Jo, má recht.
- Pozor! - Dejte pozor!
- Dobře! Kde jsme to skončili?! - Ehm... chtěl jsi mu dát do huby.
Ah, jistě!
Bratři!
- Ty šťastný bastarde! - Kdo je to?
- Ty šťastný, přešťastný bastarde. - Co?
- Jsme pěkná malá vězeňská krysa, co? - Co tím myslíš?
Podstrčils jim stranou pár šekelů, že jo?
Podstčil peníze?! Vždyť jsi viděl, jak mi plivnul do tváře!
Oh! Co já bych dal za to, kdyby mi plivnuli do tváře!
Mívám sny, kdy se mi zdá o tom, že mi plivnou do tváře.
Ale to není moc přátelské, nemyslíš? Taky mi dali pouta ...
Pouta! Oooh! Tak si představuji ráj - dostat pouta ...
aspoň na pár hodin. Musejí si myslet, že jsi malé sluníčko, synáčku!
Oh, nechej mne být... prožívám teď špatné časy!
Ty že máš špatné časy! Poslouchej, synu! Jsem tu už pět let
a teprve včera mě pověsili správnou stranou vzhůru!
- Takže nezačínej s tím, že.... - Dobrá, dobrá!
Musejí si myslet, že jsi posel od Všemohoucího!
Co mi udělají?
- Oh, nejspíš vyvázneš s ukřižováním.
- Ukřižují ?! - Jo, za první přestupek.
- Jdi k čertu s křižováním! - Nejlepší věc, jakou kdy pro nás Římané udělali.
- Cože? - Oh, jasně. Kdyby nebylo křižování,
v týhle zemi by byl pěkný bordel, řeknu ti.
- Stráže! - Přikovat ho, říkám já!
- Stráže! - Natlouct železa do těla!
- Co chceš? - Chci být přemístěn do jiné cely.
Oh ... pohleďte na to! Jaká hnusná protekce!
- Hubu drž, ty! - Pardon! Pardon!
Vezmi si můj úděl. Jsem tu zavřený pět let a každou noc mne sundají
z řetězů na dvacet minut abych si trochu odpočinul a pak zase pověsí zpět...
což se mi zdá od nich velmi fér... za to, co jsem provedl ...
a když nic jiného, tak mě to naučilo respektovat Římany
a že se v životě nikam nedostaneš, pokud nejsi
připraven dělat slušnou práci za slušné ...
- Oh ... Buď zticha! - Pilát tě chce vidět.
- Mne? - Polez.
- Pilát? Proč mne chce vidět? - Řekl bych, že se tě chce zeptat
jakým způsobem chceš být ukřižován.
- Dobrý vtip, šéfe. Fakt dobrý, dobrý. - Hubu drž!
Skvělá rasa, tihle Římané ... fakt skvělá.
- Césarovi zdar! - Nazdaw!
- Pouze tento zůstal, pane. - Swaž ho na zem!
- Prosím, pane? - Swaž ho na zem!
- Jak se jmenuješ, Žide? - Brian.
- Bwian? - Ne, Brian.
- Ten malý lotw má kuwáž. - Má co, pane?
- Kuwáž. - Ano, jistě, pane.
- Ne, ne, kuwáž. Swdnatost.. i kus twoufalosti. - Ah. Asi jedenáct.
- Tak ty sis twoufl nás pfepadnout? - Nás co, prosím?
- Udef ho, centuwione, stwašně tvwdě. - A srazit na zem, pane?
- Pwosím? - Swazit ho zase na zem, pane?
O, ano. Swažte ho na zem, pwosím.
- Nuže, židovský lotfe.. - Já nejsem Žid ... já jsem Říman!
- Fíman? - Ne, Říman!
Á, tvůj otec byl Fíman? Čím byl?
- Byl centurionem v jeruzalémské posádce. - Opwavdu? Jak se jmenoval?
Notorius Maximus.
Centurione, sloufil u náf v kasáwnách někdo toho jména?
Ehm... ne, pane.
Jsi si nějak moc jistý. Kontwolovals to?
No... ne, pane... myslím, že jde o vtip, pane... jako třeba...
Poblius Tupus nebo... Pius Čůrus.
- Co je směšného na Piovi Čůwovi? - Tedy... pane, je to žertovné jméno, pane.
Mám pfíma pfítele v Fímě a ten fe tak jmenuje.
Ticho! Co je to za dwzost? S takovým nepfístojným chováním
tě bwzy pfefadím do gladiátorské školy.
Můžu už jít, pane?
Jen počkej, až se to Pius dozví!
- Dobfe! Centurione, odveď ho pfyč. - Pane, on jen...
Chci, aby již pfíští týden bojoval v awéně s wozzufenými, divokými zvífaty.
Ano, pane.
Nenechám své pfátele zesměšňovat spwostou soldateskou!
Jeftě někdo by se chtěl twochu... zasmát, jménu mého pfítele...
Pia... Čůwa?
A co ty? Pfijde ti hwozně swandovní, kdyf vyslovím...
Pius...
...Čůwus?
Má také manželku, víme?
A víte jak se jmenuje? Jmenuje fe...
Pewmanenta.
Polulina Pewmanenta Pwdell...
Ticho! Co to má být? Již toho mám dost!
A to si fíkáte Pwetoriánská gawda?
Chyťte ho! Chyťte ho! Vysmwkejte se a chyťte ho!
Ty máš ale kliku, dobytku!
A hlava šelmy bude obrovská a černá
a zrak její bude zbrocen krví žijících tvorů!
A tu Děvka babylonská povstane nad horu pokušení,
taktéž tříhlavý had, a po vší zemi nastane velké
drbání ploch. On a...
...démon ponese meč o devateru ostří! Devateru!
Nikoli dvou, pateru, nebo sedmeru, leč devateru, jímž se rozmáchne
na všechny bídné hříšníky... Jako třeba na vás, pane, vy tam!
A na hlavě jeho roh...
...skrz Zebedea, svého sluhu. A tu se roznesou zvěsti
o věcech, jež sešly na zcestí. I nastane veliké zmatení v tom, kde ony
věci vskutku jsou. A nikdo opravdu nebude vědět, kdeže vězí ony malé věcičky
na takové té rafiové bázi s odtokem. A v onen čas
ztratí přítel příteli kladivo a mladí nebudou věděti, kde uloženy
věci otců jejich, jež tam byli odložili teprve
včera zvečera, zhruba v osm hodin.
V oné době bude psáno v Knize Zbyliáš...
- Kolik? Rychle! - Co?
- To je pro moji ženu. - Oh. Dvacet šekelů.
- Fajn. - Co?
- Tady máte. - Počkat!
- Co?! - Musíme slouvat!
- Ne, ne. Spěchám ... - Co chcete říct tím ne?
- Nemám čas. Už musím ... - Tak je vraťte!
- Ne, ne. Už jsem zaplatil. - Burte!
- Jo?! - Tenhle pán nechce smlouvat.
Tak nechce smlouvat?
Oh, dobře, dobře... myslím, že bychom mohli trochu zasmlouvat ...
- Fajn. Prodám to za dvacet ... - Dám vám dvacet.
- Říkáte, že za něj nedáte víc jak dvacet? - Ne.
- Zkuste tu kvalitu. Žádný kozlečí. - Oh ... dám vám devatenáct.
- Ne, ne. Dělejte to správně! - Co?
- Smlouvejte správně! Nemá cenu devatenácti. - Před chvílí jste řekl, že stojí dvacet.
- Ach jo, ach jo. No tak, smlouvejte. - Dám vám za ně deset.
To je mnohem lepší. Deset?! Chcete mně okrást? Mně?
Mám umírající ubohou matku... Deset!?!
- Jedenáct. - Už se do toho dostáváte.
Jedenáct?! Slyšel jsem správně? Jedenáct? Mě stál dvanáct.
- Chcete mne zruinovat? - Sedmnáct.
- Sedmnáct! - Osmnáct?
- Ne, ne, ne. Musíte teď říct čtrnáct. - Čtrnáct.
- Čtrnáct? Děláte si legraci? - Vždyť jste mi povídal, že to mám říct!
- Rěkněte, co mám teď říct. Prosím. - Nabídněte mi čtrnáct.
- Nabízím čtrnáct. - Nabízí mi čtrnáct za tohle skvělý zboží!!
- Patnáct. - Sedmnáct. Mé poslední slovo.
- Ani o penny míň, ať nežeru. - Šestnáct.
Domluveno. Radost s vámi dělat kšeft. Něco vám povím. Přidám vám tohle.
- Nechci ji, ale i tak děkuji. - Burte!
- Ano?
- Takže kde je teď těch šestnáct? - Už jsem vám dál dvacet!
Oh, ano ... takže vrátím čtyři. - To je v pořádku. Nechte si drobné.
Počkejte.
To je dobrý. To máte čtyři za dýni, to je v pořádku.
Čtyři za dýni? Čtyři?!!! Podívejte se na ni - má cenu aspoň deseti šekelů!
- Vždyť jste mi ji dal zadara. - Jo, ale cenu má deset.
Fajn, tak jo.
Ne, ne, ne. Nemá cenu deseti.
Musíte smlouvat. "Cože? Deset za tuhle? Zbláznil jste se?!"
A to se rodí každou minutu někdo takový.
- Daniel. - Job.
- Job.
- Joshua. - Joshua.
- Judges.
- A Brian. - A Brian.
- Navrhuji, aby všech těchto sedm
ex-bratrů bylo zapsáno do análů jako
- mučedníci za naši věc. - Souhlasím, Regi.
Díky, Loretto. Nesmíme se tím nechat zarmoutit.
Takováhle katastrofa je pouze začátek!
Jejich hrdinská smrt nás všechny spojí a ...
Pozor!
- Haló! Mathiasi! Regi! - Jdi pryč!
- Regi, to jsem já, Brian! - Jdi pryč! Padej odsud!
- Stane? - Odpal!
Už jdu!
- Mé oči jsou otupělé, téměř nevidím ... - Ty jsi Mathias?
- Jo. - Máme podezření, že zde skrýváš
jistého Briana Nazaretského, člena teroristické organizace LFJ.
Já? Jsem jen prostý stařec, nemám čas na žádné protizákonné činy.
Mé nohy jsou chromé, mé uši nicotné, mé oči staré a unavené ...
Ticho! Blázne stará. Stráže, prohledejte dům!
Víš jakým trestem se hodnotí skrývání zločince?
- Ne. - Ukřižováním!
- Oh. - Ošklivé, co ?
- Hm ... jsou horší věci. - Co chceš říci tím: "Jsou horší věci"?
- Třeba propíchnutí mečem. - Propíchnutí? To trvá jen vteřinku!
Ukřižování celé hodiny! Je to pomalá, hrozná smrt!
- No, ale zase jsi na čersvém vzduchu... - Jsi vůl.
Pane, nenašli jsme nic, pane.
- Ještě jsme se neviděli naposledy, ty podivíne. - Nosále!
Pozor na slova!
To byla klika.
- Omlouvám se, Regi. - Oh, to je v pořádku bratři, omlouvá se.
Je mu líto, že přivedl pět legií do našeho ústředního sídla.
Dobře, v pořádku, Briane. Posaď se! Vezmi si koláček!
Buď tu jako doma. Ty blbe! Ty kreténe, ty ptačí mozečku,
ty hlavo plná bahna...
Mé nohy jsou chromé, mé oči nevidoucí ... Ano?
Na jedno místo jsme se ještě nepodívali. Stráže!
Jsem jen starý nebožák, mé oči nicotné, mé uši ubohé, můj nos bědný.
- Už jsi viděl jak někoho křižují? - Křižování je pohodička.
To už nikdy neříkej!
Našli jsme tuhle lžíci, pane!
Dobře, seržante!
Ještě se uvidíme, podivňále!
- Otevřete dveře! - Nedali jste nám čas na ukrytí!
A tím nastane ona doba... všichni hříšníci... rudý had ...
lidé se promění v saze ... a oheň ...
Nesnažte se, ehm ... nesuďte jiné lidi, by jste nebyli souzeni vy sami.
- Cože? - Řekl jsem: "Nesuďte jiné lidi,
- by jste nebyli souzeni vy sami." - Kdo, já?
- Ano. - Oh, mockrát děkuju.
- Nejen vy - vy všichni! - To je ale hezká tykev.
- Cože? - Kolik za ni chcete?
- Nechci ji, vemte si ji. - Můžu?
- Jo. Všiměte si lilií... - Nechcete smlouvat?
- Ne ... v záhonech ... - Co je s ní?
- Nic, vemte si ji. - Všimnout si lilií?
- Ano, nebo ptáků. - Jakých ptáků?
- Jakýchkoliv. - Proč?
- Pracují snad? - Kdo?
- Ptáci. - Jestli ptáci pracují?!
- Co je s nimi? - Říká, že se ptáci flákají!
Oh, ne, ne! Pointou je, jestli mají ptáci místo na zemi. Co myslíte?
- No - bůh s nima! - Ano, jsou moc pěkní.
Dobře. A jsou snad důležitější než opravdu jsou? Ano?
Tak čeho se obávat? Jsou, protože jsou! Rozumíte tomu?
- Chce kázat proti ptákům! - Nemám nic proti ptákům! Vemte si třeba lilie...
- Chce kázat proti květinám! - Oh, dejte květinám šanci!
- Dám vám za ni talent! - Je vaše!
- Dám vám dva! - Ah... dám vám příklad:
- Byl jeden muž a ten měl dva sluhy... - Jak se jmenovali?
- Cože? - Jak jim říkal?
- Nevím. A dal jim několik talentů... - Vy nevíte, jak se jmenovali?
- Oh, na tom přece nezáleží. - On neví, jak se jmenovali!!
- Dobře, tak třeba Simon a Adrian. A ti... - Říkal jste, že nevíte, jak se jmenovali!
Na tom přece nezáleží! Jde o to, že tito dva sluhové ...
Oh, on se k nim chová jako by neměli jména!
Ne! To ne! A dal jim dva... počkejte okamžik ... nebo byli tři?
- Tři sluh ... - Oh, to je ...
- To je směšné! - Byli to tři sluh ... tři sluhové ...
- Ehm ... a co tohle: Jak štastni jsou... - Tři!
...kdož smí porodit sousedova vola, protože může omezit jeho stádo.
Sračky!
A těm bude dáno ... bude dáno ... bude ... dáno ...
- Co? - Hm?
- Bude dáno co?
- Oh .. nic. - Hej! Cos chtěl říct?
- Nic! - Jo, chtěl jsi!
- Ano, chystal jsi se něco říci! - Ne! Už jsem skončil!
- Ne, ne, ne. - Ah, dělej, řekni nám ještě to něco!
- Neřeknu nic. Skončil jsem! - Oh, ne, ne.
- Co nechce říct? - Nic.
- To musí být tajné! - Jo, asi jo.
- Že ano? - Ano, protože jinak by nám to řekl.
- Oh, řekni nám to! - Nechejte mne být!
- Jaké je to tajemství? - Je to tajemství věčného života?
- On to nechce říct! - Jistěže nechce, kdybych já znal
tajemství věčného života, taky bych to neřekl. To dá rozum!
- Nechejte mne být! - Řekni nám to, prosím!
Ne, nám to řekni - my jsme tu byli dřív!
- Sračky! - Pověz, Mistře náš!
- Dám pět! - Jděte pryč!
- Nemůžu jít nad pět! - To je jeho tykev?
- Dám deset!
Jeho tykev! Budeme se vám o ni starat, pane! ... Pane?
- Zmizel! Byl vzat na nebesa! - Ooh! Byl vzat na nebesa!
- Osmnáct! Dám osmnáct! - Ne, támhle je!
- Podívejte! - Dal nám znamení!
- Dal nám ... svoji botu! - Bota jako znamení! Jděme v jeho stopách!
- Cože? - Následujme jeho příklad!
Sundejme si každý jednu botu! To bude znamení jeho následovníků!
Ne, ne, ne. Bota je znamení, že musíme shromáždit obuv v jednotu!
- Zujte své boty! Následujte tykev! - Odevzdejte mi své boty! Rychle!
- Jdi k čertu! - Ne, ne, ne. To je znamení,
že nemáme hledět na své ošacení, ale na tvář a hlavu!
- Dejte mi své boty! - Jdi k čertu!
- Následujte tykev, svatou tykev Jeruzalémskou! - Tykev! Tykev!
- Pozvedněte sandál, jak nám ukázal! - Botu! Botu!
- To je sandál! - Ne, není! Je to bota!
- Zahoďte své boty! - Ukažte své boty!
- Zahoďte své boty! - Vemte své boty a následujte našeho Mistra!
- Všichni co následují tykev!
Počkejte! Počkejte!
Pomodleme se! Ano, přichází... Jako moře ke hrobu...
Pane náš! Pane!
Hej! Jak se dostanu dolů? Je tu ještě jiná cesta dolů k řece?
Prosím, prosím. Pomoz mi! Jak se dostanu ...
Rychle za ním!
- Oh, moje noha! Oh ... - Pssst!
Oh, kruci, kruci, kruci! - Promiň mi. Tiše!
- Kruci, kruci ... to je bolest! - Promiň! Buď prosím tiše.
Neříkej mi "tiše"! Osmnáct let v naprosté mlčenlivosti
a ty mi budeš říkat "tiše"?! Osmnáct let jsem držel slib,
z mých rtů nevyšel jediný artikulovaný zvuk
- Mohl bys být, prosím, ještě pět minut tiše? - To už je teď jedno...
teď si to užiju! Celých osmnáct let jsem chtěl...
- Pssst! - ... křičet a a zpívat a ...
- Pssst! - ... hulákat z plných plic své jméno!
- Oh, já žiju! Hava Nagila! - Pssst!
Hava Nagila! Hava Nagila! Hava Nag ...Oh, já žiju! Já žiju!
Ahoj ptáci! Ahoj stromy! Já žiju! Já ...
Nechej mne! Já žiju! Hava Nagila! Hava Narenden ...
- Pane náš! Pane! Pane! - Náš mistr! Támhle je!
- Pane náš! Vaše bota! - Vaše tykev nám dala znamení!
To bylo znamení našeho pána! Oh ... mistře ... pane náš ...
Bota nás dovedla až sem za vámi! Promluvte ... promluvte k nám, pane náš!
- Promluvte! - Jděte pryč!
- Zázrak! Zázrak! - Jak se odsud dostaneme, Pane?
Oh, prostě jděte pryč. Nechejte mne být!
- Dej nám znamení! - Už nám jej dal - přivedl nás až na tohle místo!
Nepřivedl jsem vás sem! Pronásledovali jste mne sem!
Oh, to je ale dobré znamení. Podle všech platných norem.
Pane, vaši lidé ušli spousty mil, aby Vás spatřili! Jsou unaveni a ještě nejedli.
- To není moje vina, že nejedli! - V těchto horách není žádné jídlo, pane!
Oh, a co támhlety bobule na jalovcových keřích?
- Ooh! Zázrak! Zázrak! - Stvořil jalovce svým slovem!
A ty zaplodily jalovcové bobule! Přinesly nám potravu!
Jistěže to jsou jalovcové bobule, jsou to jalovcové keře - co jiného jste čekali?
- Ukaž nám další zázrak! - Nepokoušejte jej, vy malověrní!
- Nestačí vám zázrak s jalovci? - To jsou moje jalovcové keře!
- Je to dar od Boha! - Ty keře jsou jediný mý žrádlo!
Jděte od nich, povídám!! Hej! Padejte pryč od nich!!
- Pane, jsem postižen pleší, pomoz mi. - Jsem uzdraven! Pán mne uzdravil!
- Ani jsem se jej nedotkl! - Byl jsem slepý a teď vidím!
- Zázrak! Zázrak!! - Musím to skončit! Neřekl jsem slova
- celých osmnáct let dokud sem nepřišel! - Zázrak! Je to mesiáš!
- Tady! Zlomil mi nohu! - Zlom nám nohu! Pane!
- Zlom moji! Zlom moji! - Pozdraven buď mesiáš!
- Já nejsem mesiáš! - Já říkám, že jsi!
A já to poznám - už jsem jich pár následoval!
- Pozdraven buď mesiáš! - Já nejsem mesiáš, prosím,
poslouchejte mne! Já nejsem mesiáš, rouzumíte mi? Opravdu!
- Jen pravý mesiáš popírá své božství. - Cože? No jo, mám snad jinou volbu?
- Dobře! Jsem mesiáš! - On je mesiáš! Náš mesiáš!
A teď - naserte si!!!
- Jak si máme nasrat, oh, Pane náš? - Jděte pryč! Nechejte mne být!
Řekl jsi slova těm lidem a oni mi snědli mé jalovcové bobule!
Zlomil jsi mi mou zatracenou nohu, zlomil jsi můj slib mlčení
a teď se snažíš očesat jehličí mých jalovců!
- Ah, nechej mne být! - Toto je mesiáš, ten vyvolený!
- Ne, není.
- Ty malověrný! - Malověrný!
- Ztrestejte malověrného! Zabte kacíře! - Ano! Zabít! Zabít! Zabít!!
Zabít!
Ne, nechejte jej! Nechejte jej být! Položte ho zpět na zem! Prosím!
- Briane? - Judith?
- Kok- ko- dááák!
Pohleďte! Támhle je! Vyvolený se probudil!
Briane!
- Briane! - Ooh! Počkej, mami!
- Ahoj mamčo! - Nedělej na mě "Ahoj, mamčo"!
- Co tady dělaj všichni ti lidi?! - Oh, no, víš ...
- No tak! Do čeho jsi zase spad, můj synu?! - Ehm, myslím, že na někoho čekají, nebo něco.
Že čekají? Spíš opruzují, řekla bych. Je jich tam pěkná halda!
Oni ... oni mne začali včera následovat.
Takže odteď maj s následováním útrum!
Hej, vy, přestaňte pronásledovat mého syna!
- Děte si po svejch! - Mesiáš! Mesiáš! Ukaž nám Mesiáše!
- Koho? - Mesiáše!
Tady nikdo takový není! Bordel, ten tu je, ale žádný mesiáš.
- Takže padejte odsud! - Brian! Brian!
- No, synáčku, cos jim nakecal? - Nic, mami.
- No tak! Ven s tím! - Oni ... oni si myslí, že jsem Mesiáš, mami.
- Cos jim řekl? - Nic, jen ...
- Jen si to zhoršuješ, synu! - Můžu to vysvětlit ...
Dovolte mi to vysvětlit, paní Cohenová! Váš syn je rodilý vůdce!
A ti lidé jdou za ním, protože v něj věří, paní Cohenová!
Věří, že jim může dát naději, naději v nový život, v lepší budoucnost!
- Kdo je to? - Oih! To je... Judith, mami. Judith - to je máma.
Brian! Brian! Ukaž nám Mesiáše!
Hej! Poslouchejte, vy! On není Mesiáš! Je to velmi hříšný chlapec!
- A teď, padejte pryč! - Kdo jste?
- Já jsem jeho matka, to jsem! - Pohleďte, jeho matka! Pohleďte, jeho matka!
Žehnejme jí, matce Briana! Požehnána buď! Hosanna! Žehnáme tobě, teď a navždy!
S tím na mě nechoďte! Doma bude, to je mý poslední slovo! A teď - zmizte!
- Ne! - Slyšeli jste, co jsem říkala?!
- Ano! - Oh, aha. Takže jo, pravda?
- Ano! - Oh, ah, tak dobře. Můžete ho teda vidět
na minutu, ale ani o vteřinu víc! A pak si půjdete po svým, rozumíte?
- Ano ... - Slibujete?
- ... Tak jo. - Dobrá, tady ho máte.
- Poď sem, Briane. Promluv s nima. - Ale mami ... Judith ...
Ah, přestaň se starat o tu velšskou couru!
Já ale opravdu nechci, mami...
- Hezké ráno! - Zázrak! Zázrak! Zázrak!
Oh, prosím, prosím. Prosím, poslouchejte mne!
- Chci vám říci jen jednu nebo dvě věci. - Řekni! Řekni nám obě věci!
- Podívejte - pochopili jste všechno špatně! Vy mne nepotřebujete následovat!
Nepotřebujete následovat nikoho! Musíte být sami sebou!
- Protože všichni jste osobnostmi! - Ano, všichni jsme osobnostmi!
- Každý jste jiný! - Ano, každý jsme jiný!
- Já tedy ne.
- Musíte pracovat pro své blaho! - Ano, musíme pracovat pro své blaho!
- Přesně! - Pověz nám víc!
- Ne! To byla pointa! Nenechejte si od nikoho říkat, co máte dělat!
- Jinak ... aááh! Ne! - To stačí! To stačí!
- Ooooh ... to nebyla minuta! - Jo, byla!
- Ne, nebyla! - Přestaňte! A táhněte pryč!
- Promiňte? - No?
- Jste panna? - Cos to říkal?
Tedy - pokud to není příliš osobní otázka - jste panna?
"Jestli to není osobní otázka"?! Jaká může být víc osobní?
A teď - zmizte odsud!
Ano ... ano ... ta byla dost osobní.
- Rozhodně. Nepopíratelně. Ooh!
Brýtro, spasiteli!
- Polož na mne ruce! Rychle! - Teď neobtěžujte Vyvoleného! Prosím!
Jděte s tím miminem stranou! Podívá se na něj později!
Povídám, povídám - nemohl by se podívat na moji ženu? Bolí ji hlava.
- Budete muset počkat, obávám se! - Vážně ji moc bolí - a v poledne
- máme obchodní schůzku! - Heleďte se - a co nemocní leprou!
- Její nevlastní bratr je senátor Gathy. - Ehm ... rád bych vám vysvětlil,
- že jste v pořadí - v neděli se stavte. - Tak fajn.
- Netlačte se!
Teď, prosím, pozor! Vy, jež jste ovládáni ďáblem, snažte se jej
ještě chvíli držet pod kontrolou! Půjde to? Věřím, že ano! Neléčitené
stavy budou muset chvíli vyčkat. Uhm, ženy se seřadí kolem
- támhleté zdi, ano? - Briane! Briane! Byl jsi úžasný!
- Tys taky nebyla špatná. - Ne, já myslím to, co jsi říkal
- těm lidem! Naprosto mimořádné! - Cože? Jo, to. A co to bylo?
To, že již nepotřebujeme žádné nadřízené! Máš úplně pravdu!
- Reg je náš vedoucí už příliš dlouho. - Ano, ale ...
Někdo to musel říci! A ty jsi to řekl, Briane!
- Jsi moc hezká ... - To je naše revoluce!
- Můžeme to dělat všichni společně! - Opravdu? Já myslím ...
Stojíme všichni za tebou, Briane! Revoluce je ve tvých rukou!
Cože? Ne, já jsem myslel něco úplně jiného!
A seš zašitej, mám tě, krasotinko moje! Dobře! Seberte ho!
Přestaň!
No, Bwiane, dals nám pfíležitost.
- Cože jsem?
- Tentokwát ti gawantuju, že neutečeš. Stwáže!
- Kfižujeme dnes někoho? - 139, pane. Je přece svátek. Židovské velikonoce, pane.
Dobwá! Tak teď je to 140! Pěkně kulaté numewo, viď, Čůwe?
Zdar císaři!
- Nazdaw! - Dav venku začíná být
trochu neklidný, pane! Dovolte jej rozprášit, prosím.
Wozpwášit? Napfed ale musím pwonést pwojew!
- Ano, vím, pane, ale... - Můj pwojev patfí k vyvwcholení paschy!
Můj pfítel, Pius Čůwus, pfijel af z Fíma aby si ho poslechl.
- Zdar císaři! - Zdar cíffachi!
- Nechcete, ehm, nechcete... to třeba jednou vynechat, pane?
- Vynechat!? - Víte, dnes se zdají být
nebezpečně rozjívení, pane. - Opwawdu, centuwione, pfekvapuje mě,
fe zwovná vás wozhodí wámus spwostých výtwžníků.
- Hlučí dosti zlověstně, pane. - Odveďte ho!
- Ne! Jsem Říman! Mohu to dokázat, opravdu!
- A fest pfitlouct! Čůwe!
- Skutečně bych tam nechodil, pane! - Ustup, centuwione!
Půjdu ff tebou, Pontie. Kdyby ffe ffituace fftala
neúnoffnou, pofftavím ffe ffa tebe.
Takže. Teď, čtvrtý bod: dosažení světové nadvlády během příští
pětiletky. Francisi, to máš rozpracováno ty.
Ano, díky, Regi. Nuže, po pravdě, sourozenci, myslím, že
pět let vypadá optimisticky, rozdrtíme- li římskou říši
- během následujících dvanácti měsíců. - Dvanácti měsíců?
Ano, dvanácti měsíců. A podívejme se pravdě do očí, tohle je velká říše.
Takže musíme zvednout svoje zadky a přestat o tom jen řečnit!
- Ano! Ano! - Souhlasím! Záleží na činech,
- a ne na slovech, a my potřebujeme činy! - Ano! Ano!
Máš pravdu. Můžeme tady sedět celý den, mluvit, schvalovat rozhodnutí,
chytře řečnit, ale nevyžene to jediného římského vojáka!
Takže o tom přestaňme žvanit! Je to naprosto neúčinné,
- a nikam nás to nedostane! - Správně!
Souhlasím! Tohle je naprosté mrhání časem!
Zajali Briana!
- Co? Co? - Odvedli ho! Ukřižují ho!
- Ano! To si říká o okamžité projednání! - Co?
- Okamžité! - Správně!
- Nový návrh? - Úplně nový návrh!
Provedeme, ehm, že provedeme, ehm, okamžitou akci...
- ...ehm, jakmile to odhlasujeme. - Samozřejmě, jakmile bude odhlasováno
rozhodnutí, že... - Regi, pojďte už, prosím!
- Správně, správně! Ve světle čerstvých informací od sourozence Judith...
- Ne tak rychle, Regi. - Regi, proboha! Je to úplně prosté!
Jediné, co musíš udělat je projít těmi dveřmi a pokusit se Římany zastavit!
Něco se děje, Regi! Něco se skutečně děje, Regi! Copak to nechápeš?
- Ach jo. Další sobecký výpad od feministek...
- Co? - Ach, promiň, Loretto. Přečti prosím zápis.
- Další! Křižování? - Ano.
Dobře. Dveřmi ven, pak nalevo, jeden kříž pro každého. Další! Křižování?
- Ano. - Dobře. Dveřmi ven, pak nalevo, jeden
kříž pro každého. Další! Křižování? - Uh, ne, svoboda.
- Uhm? - Cože?
Dostal jsem svobodu. Říkali mi, že jsem nic neprovedl, tak že můžu jít
- domů a žít si na nějakém ostrově. - Oh, oh ... to máš stěstí. No tak běž.
- Ne, dělám si z vás prdel. Jdu na křižování. - Oh, oh, aha, dobře. Takže dveřmi ven ...
Jo, já vím ... dveřma ven, kříž na každýho, pak nalevo.
- ... pak nalevo, ano, děkuji. - Další! Křižování?
- Ano. - Dobře.
Lidé jewuzalémský! Fím je váším pfítelem!
Toto newozbowné pfátelství stwdíme tím, že jako obvykle v tomto čase
pwopustíme jednoho pwovinilce z vazby.
- Koho si pfejete pwopustit? - Pwopusť Wogewa!
- Ano! Pwopusť Wogewa! Pwopusť Wogewa! - Výbowně, pwopustím vám Wogewa!
- Ano! - Pane, nemáme žádného Rogera, pane.
- Pwosím? - Nemáme nikoho toho jména, pane.
- Aha. Nemáme Wogewa!
- Tak pwopusť Wodewika? - Ano! Pwopusť Wodewika! Pwopusť Wodewika!
- Centuwione, pwoč se tak.. hihňají? - Je to jen nějaký.. židovský vtip, pane.
- Twopí si ze mně... špwýmy?? - Ach ne, pane!
- Wýbowně, pwopustím vám Wodewika! - Pane, nemáme ani žádného Roderika.
- Ani Woger, ani Wodewik? - Bohužel ne, pane.
- A kdo... kdo je vůbec ten Wodewik? - Je to kasaf!
- A vwah! - A kapesní zloděj!
- Ne, ne! - Jde zfejmě o notowického wecidivistu.
- Nemáme ho, pane. - Máme vůbec ve nějaké twestance?
- Ach, ano, pane! Máme Samsona, pane. - Samsona?
- Samson, saducejského sadistu, pane, Silase, sidónského svůdce.
Slizké samizdatisty z Cesareje. Sedmdesát sedm...
- Dej mi fflovo, Pontiuffi. Cheknu jim to. - Jen to ne!
- Výbowný nápad, Čůwe! - Občané! Máme tu Ffamffona, ffadducejffkého ffadifftu,
Ffilaffe, ffidónffkého ffvůdce, ffliffké ffamyffdatiffty ff Ceffareje...
- Další! Křižování? - Ano.
Dobře. Dveřmi ven, pak nalevo, jeden kříž pro každého. Žalářník!
Promiňte, musel se tu stát velký omyl, protože ...
Počkejte okamžik, mladý muži. Žalářník! Ehm ... kolik už jsme
- jich dnes udělali? - Co?
Ehm ... kolik už jich dnes tudy prošlo?
- Co? - Ehm ... mmmusíte nnnna nnněj
mmmmluvit ttttrochu hhhhlasitějc, pppprotože jjjjje ttttrochu ...
- Ah. - Nnnne, on jjjje ... on jjjje...
on jjjje On ... jjje hhhh- luchý a ssslepý. Hhhhluchý jjjak ppppeň.
- Ah. Ehm ... eh ... Kolik jich už prošlo?
- Oh, bože.
Mmmyslím, žžžže ddddevadesát ččččt ... devadesát šest, pane.
Oh. To je ale mrhání lidskými životy, že?
Nnnnne, pane! Nnnne u tttěchto bbbbastardů, pppane!
Kkkkk- řižžžžž- ovvvv- ání je pppro nnně mmmoc dddobrý, pppane!
Nemyslím si, že by jsi to měl takto říkat - je to k nim moc... ošklivé!
Oh, nnnení ttto tttak hhhhrozné v pppporovnání s mmmými ppppředstavami, pane.
- Ano. - Hm?
- Ehm ... jdete na ... křižování? - Je tu někdo s kým bych mohl mluvit?
- Tedy ... - Věděl bych, kam ho poslat.
- Co?! - Ehm ... ttttoho si nnnnevšímejte,
ppppane - jjjje hhhhhhl ... jjjjje hhhhhl ... jjjje hhhhhl ... jjjje
hhhhhl ... jjjje hhhhluchý a fffffanda ssssvé pppráce, ppppane!
A ... jak se k ní dostal?
Zzzzatracený Ppppilátův kkkámoš, pppane!
Pohni sebou, nosále! Jsou tu další lidi, kteří
čekaj na křižování!
Mohl bych mluvit s nějakým právníkem nebo s někým?
- Ehm ... a máš svého právního zástupce? - Ne, ale já jsem Říman!
A co zopakovat soud? My máme spoustu času.
- Drž hubu, ty! - Zasraní Římani! Nemaj žádný
- smysl pro humor! Fuj tajbl! - Je mi líto, máme trochu pilno.
Ale můžeš jít zatím dveřmi ven, pak nalevo, jeden kříž pro každého. Další!
Chekl jffem ffnad něco?
Ticho! Tento muž velí několika elitním kohowtám!
Kohoutům, ne?
Fadí se k pfedním fímským patwiciům!
Křižovanci! Dobrý den. Takže, půjdeme centrem
města, takže si neudělejte ostudu! Udržujte dlouhou rovnou
linii, tři délky od sebe a rovnoměrné tempo.
Kříže si dejte přes levé rameno, a pokud budete zády tlačit
přímo proti nosníku...
...budete tam za okamžik. Dobrá, vojáku!
Křižovanci! Moment... Křižovanci! Vlevo! Kupředu!
Vy šťastní bastardi! Vy přešťastní bastardi!
Nech mě vzít ti tvé břímě, bratře!
- Díky. - Hej! Hej!
- Hej! Co si myslíš, že děláš? - Ehm...to...to není můj kříž...
Zmlkni a nes! No tak!
- Dostal tě, co? Příště už nenaletíš!
- Dobwá! Dám vám ještě jednu pfíležitost! Tentokwát nechci slyšet žádné Weubense,
ani Weginaldy, žádné Wudolfy, Wudovousy... - Žádné Ffpenffery Traffye!
- ...jinak nikoho nepwopustím! - Propusť Briana!
- Jo, to je dobrý jméno! - Jo.
- Pwopusť Bwiana! Pwopusť Bwiana! - Tak - a dost! Nepwopustím nikoho!
- Pane, my... máme Briana, pane. - Pwosím?
- Právě jste ho poslal ukřižovat, pane!
Počkat! Počkat! Máme Bwiana. Nuže, nepwodleně ho pwopusť.
- Ano, pane. - Wýbowně. Pwopouštím vám Bwiana!
- Pohni se! - Nebo co?
- Nebo budeš mít problémy! - Ach bože. Myslíš, že už se nebudu moct
nechat ukřižovat? - Zmlkni!
To by byla ráno, co? Neměl bych celý odpoledne co dělat!
Ach, díky!
- Už jsou pryč? - My... máme ješte kousky... vzadu..
- Co? - Ale, nestarejte se o něj, pane, je bl.. je bl.. je bl...je
je.. je bl...bl... je bl... je bl...
- Je blázen, pane. - Už jsou pryč?
- Ach, jo...nnnn...ehm...nn...nna...nnaa... - Huhuhuhuhuhuhuh...
- ...nnaa...nnnnaa...nnna...nnna...nna... nna...nnna...nnnn...nnn...nnnn...
- Ale, no tak!
- Nnnnn...ano, pane. - Huhuh...huhuh...
- No jo, tak pokračuj. - No, nikdy se mi nelíbili, a tak jsem...
Správně! S tímto návrhem se dá souhlasit až na jeden bod.
A já navrhuji abychom šli bez dalšího povyku. Podporujete tento návrh?
- Ano, pojďme. - Ano. Dobrá.
- Z cesty! - Au! Zatracený Římani!
- Pozor na slova! Máme ještě pár volných křížů!
- Nahoru s tebou, nosále! - Za tohle tě dostanu, parchante!
- Jo, jasně! - Neměj strach. Mám pamět na tváře.
- Ne!
- Varuju tě. Zmlátím tě do němoty, římský mizero!
- Mlč už, ty židovský sráči! - Komu říkaš Žid?
- Nejsem Žid, jsem Samaritán! - Samaritán? Tohle má být židovská sekce!
- Na tom nezáleží! Všichni budete za den, dva mrtví! - Tobě na tom možná nezáleží, ale
rozhodně na tom záleží nám, že drahá? - Och, jistě!
- Podle podmínek římské okupace máme nárok na ukřižování v čistě židovské oblasti.
- Farizejové oddělení od Sadduces! (??) - A Švédové od Welšanů!
- Jo, správně! - Dobrá, dobrá, dobrá,
brzy to dáme do pořádku! Ruce nahoru dají ti, kteří tady nechtějí být ukřižováni!
Dobře! Další!
- Podívejte se, tohle není můj kříž. - Co?
Tohle není můj kříž, jen jsem ho někomu na chvíli držel.
- Jen si lehni, nemám na tebe celý den! - Ne, samozřejmě, podívejte se, nechci dělat zmatek, ale...
Podívejte...
Máme rušný den a vás je dohromady 140...
- Je vůbec Žid? - Už zmlkni!
- Už tady nechci žádné další Samaritány. - Táhněte nahoru!
- Necháte mě jít když se vrátí? - Jasně, samozřejmě. Další!
Nemusíte to dělat! Nemusíte přijímat rozkazy!
Já mám rozkazy rád!
Vidíš? Jakmile jsi nahoře, není to tak špatné. Pak tě někdo zachrání, ne?
Na to je trošku pozdě, ne?
Ne, ne, budeme tady nahoře pár dní. Spousta času. Hodně lidí někdo zachrání.
- Vážně? - Ale jo. Mě většinou zachraňuje bratr.
Když dá na dvacet minut klid svýmu ocasu.
Chlípnej malej sodomita. Nahoru a dolů jako Asyrská říše.
- Hele. Přichází tvoje rodina.
- Regi! - Ahoj, sourozenče Briane.
- Díky Bohu, že jste tady, Regi. - Ehm...Ano. Tedy, myslím že bych ti měl,
Briane, nejdříve upřímně vysvětlit, že nejsme záchranný výbor,
avšak byl jsem požádán, abych přečetl následující připravené prohlášení
jménem hnutí...:
"My, Lidová Fronta Judeje, závorka, vedení, konec závorky,
ti tímto předáváme naše upřímné bratrské a sesterské pozdravy,
- při příležitosti tvého mučednictví..." - Co?
- "...tvá smrt se stane historickou událostí v pokračujícím boji za osvobození
rodné země z rukou římských imperialistických agresorů,
s výjimkou těch podílejících se na kanalizacích, medicíně, silnicích, stavebnictví a výuce,
vinařství, a všech další Římanů přispívajících k blahobytu Židů, obou
pohlaví a hermafroditů. Podepsáni jménem LFJ, atd."
A jen bych chtěl přidat osobní názor,
svůj obdiv tomu, co pro nás děláš, Briane,
i když to musí být pro tebe velice obtížná doba.
- Regi! Co...co se chystáš udělat? - Sbohem Briane, a díky.
Dobrá, Briane. Vydrž, mladíku.
- Skvělá práce, Briane. - Jo. Správně.
a...
Páč on je kos a pašák, páč on je kos a pašák,
jak říká každej z nás.
- to říká každej ...
- Vy parchanti! Vy parchanti! Vy tupí páchnoucí parchanti!
- Kde je Brian Nazaretský? Mám příkaz na jeho propuštění.
- Vy hloupí parchanti! - Já jsem Brian Nazaretský.
- Co? - Jo, já.
- Já. - Já jsem Brian Nazaretský.
- Sundejte ho! - Já jsem Brian Nazaretský!
- Já jsem Brian! - Já jsem Brian!
- Podívejte, podívejte, já jsem Brian! - Já jsem Brian!
- Já jsem Brian a moje žena taky! - Já jsem Brian!
- Dobrá! Odveďte ho a propusťte ho! - Ne, jen si dělám legraci. Nejsem skutečně Brian.
Ne, nejsem Brian! Jen jsem... věřte mi, byl to jen vtip. Jen jsem vás vodil za nos!
Je to vtip! Nejsem on, jen jsem si dělal legraci!
Dejte mě zpátky! Zatracený Římani, nedokážou pochopit vtip.
- Judejská Lidová Fronta! - Judejská Lidová Fronta!
Dopředu, všichni!
Pozor! Judejská Lidová Fronta!
- Judejská Lidová Fronta! - Judejská Lidová Fronta!
My jsme Judejská Lidová Fronta, sebevražedné komando. Sebevražedné komando... útok!
To jim ukázalo, co?
Vy blbí volové!
- Briane! Briane! Briane! Briane! - Judith!
Senzační! Skvělé! Reg mi to všechno vysvětlil, a myslím si, že je skvělé
to co děláš. Díky, Briane, já... nikdy na tebe nezapomenu.
Tak, tady jsi! Mohla jsem vědět, že to s tebou skončí takhle.
Jen si vzpomeň na všechnu lásku a náklonnost, co jsem na tebe vyplýtvala!
No, jestli se takhle chceš chovat ke své staré matce, v podzimu
jejího života, jediné co ti mohu říct je: "Jen dělej! Nech se ukřižovat! Schválně jestli mě to zajímá!".
- Mohla jsem vědět... - Ale mami!
- A i když jsem ti ... říkala... - Mami! Mami!
- ...jako všichni dnešní mladí lidé, nevím kam ten svět spěje...
Hlavu vzhůru, Briane. Víš jak se to říká.
On svět má fůru vad, že by ses vztekl snad.
Na všechno se ti chce jen klít a nadávat.
Než si tak šeredit mysl, co kdyby sis radši pískl?
A hned se všechno v radost obrací.
A tak...
Život vždy z té lepší strany ber.
Život vždy z té světlé stránky ber.
Život že tě zle semlel? Tak jsi něco zapomněl:
smát se, tancovat a zpívat si.
Že jsi dopadl na hnůj? Jen se rychle vzpamatuj,
našpul rty a pískej o sto šest.
A... Život vždy z té lepší stránky ber...
Jedem!
Život vždy z té světlé stránky ber...
Život je absurdní kus a smrt jen říká: "Šlus".
Když dohráls, musíš končit poklonou.
Svý hříchy zapomeň, a do lidí se křeň,
jen si užij před poslední oponou.
Tak nehleď smrti na rub, když má i líc,
než poslední dech se ti vydere z plic.
Život stojí za prd a smrt je sirkou škrt,
život sranda je a smrt je špás,
všecko je jen šou, tak ať se aspoň zasmějou,
než tě do penálu zašoupnou...
A tak...
Život vždy z té lepší stránky ber...
Život vždy z té správné strany ber...
No tak, Briane, hlavu vzhůru!
Život vždy z té světlé stránky ber...
Život vždy z té správné strany ber...
Ono se to tím všechno dost zjednoduší. Co můžeš ztratit?
Víš, že jsi přišel odnikud a v nicotu se opět béřeš.
Tak co jsi ztratil? Nic!
Nula od nuly pošla, jak se říká.
Hlavu vzhůru, babizno! Hele, hoď nám pětku!
A máte to. Film končí. Jo, tuhle desku prodávaj ve foyeru.
Za takovou hovadinu vám eště platěj? Ty prachy se jim nikdy nevrátěj.
Já jim to říkal: "Bernie, ty prachy se ti nikdy nevrátěj."
Líbil- li se vám tento film, proč si nezajít do restaurace "La Nocte"?